FATA FAMILIEI RUSSELL
Scuze că a trebuit să aștepți.
Nu-i nicio problema.
N-a venit nimeni cu tine?
Nu, nu... sunt singura.
Bine.
Deci...
lucrezi la Macy.
Da, sunt cumpărător asociat.
Nevastă-mea ar adora slujba asta.
Dacă noutățile sunt proaste, poți să mi le spui.
Ai LMA.
Leucemie mielogenoasa acută.
Îmi pare rău.
Știu că vine ca un șoc,
dar trebuie să ne mișcăm repede... tipul ăsta
de cancer e agresiv,
dar îl putem trata eficient.
Oncologul nostru,
dr. Treadway, e unul dintre cei mai buni din țară.
Te poate primi joi dimineața.
O să-i trimit rezultatele tale,
dar sunt sigur că va dori și ea să facă câteva teste
ale ei.
Știu că e o lovitură.
Înțelegi ce îți spun?
Vrei să anunț pe cineva?
Nu, o să-i sun eu, mulțumesc.
Alo?
Bună mamă, eu sunt.
Bună!
Ce mai faci?
Știi, ocupată.
Ascultă, m-am gândit să vin acasă diseară.
Grozav!
Adevărat. Grozav, grozav.
Da, păi, am acele...
acele zile de concediu, știi și...
doar vroiam să le folosesc.
Deci, o să fie bine?
Bineînțeles că e bine.
- O să te așteptam. - Nu, nu, nu-ți fă griji.
O să.. plec târziu,
așa că probabil nu o să ajung decât dimineață.
În regulă, atunci, dragă. Condu cu atenție, bine?
Ne vedem atunci.
Bine, pa.
Bună.
- Unde ești? - Sunt aici afară.
- Ghicește cine a fost. - Cine?
Sarah.
Serios?
- Da. - Ce face?
Vine acasă la noapte.
La noapte? De ce?
- Are nevoie de un motiv? - Nu, dar știi ce vreau să spun.
Adică, Sarah nu vine acasă așa din senin.
Îți amintești când a fost ultima dată acasă de Crăciun?
Lucrează în vânzări. E perioada ei cea mai ocupată.
Știu, doar că nu e genul ei.
O să fac un duș și o să schimb cearceaful de pe patul ei.
Și...
scoate bicicleta de exerciții din camera ei.
- Da, așa o să fac. - Bine, grozav.
Te pot ajuta?
Îmi pare rău.
Sarah?
Evan.
Bună.
N-am fost...
- n-am fost sigur că... - Nu ai fost sigură
în legătură cu ce? Ca...
că sunt încă în Staunton?
Păi...
Da.
Nu, doar ca...
Am auzit ce s-a întâmplat
tatălui tău.
Cum, ce...
ce face?
E, e mai bine.
Da, mulțumesc.
Da, el...
Știi, continua să folosească
cadrul de mers, dar partea stângă
câștiga în mobilitate, așa că...
Și terapia vorbirii merge la fel de bine.
Nu-l poți ține tăcut pe Ray?
Nu, nu.
Ar trebui probabil...
Am auzit că ești "marea lovitură" a investițiilor bancare acum.
- În Houston, așa-i? - Dallas.
Da, sunt, sunt. Sunt o mare lovitură.
Nu, sunt doar un fel de jucător după ureche.
Am auzit că ai fost la medicină.
Da, nu am obținut un loc.
Așa că, doar continui
să fac cumpărături ca să trăiesc.
Păi, arăți grozav.
25 de dolari.
Mulțumesc.
Știi, am fost de fapt...
în localitatea ta, luna trecută
pentru meciul de deschidere al lui Cubs.
M-am gândit să-ți dau un telefon pentru ca...
aveam un bilet în plus.
Dar, eu...
Da, doar, știi, m-am gândit
că probabil... te vezi cu cineva.
Nu. Nu.
Sunt... dar tu?
Nu, adică, știi,
au fost câteva posibilități în Texas.
Dar... sunt aici de patru luni,
așa că probabil s-au dus acele legături.
Păi, nu se știe niciodată.
Am remarcat...
marea zgârietură de pe mașina ta.
Dacă o să fii aici pentru câteva zile,
aș putea... să ți-o repar.
Da, tocmai am zgâriat-o.
Incident cu
- parcarea în garaj? - Știi,
de fapt, e cu adevărat ciudat.
Cineva tocmai mutase glisierele
pe mijlocul drumului.
Obrăznicia cuiva.
Mi-a părut bine să te văd.
Și mie mi-a părut bine.
E grozav afară.
Ai spus că te duci la Alton astăzi?
Da, Brad mi-a dat un pont despre o vânzare minunată de proprietate.
Am auzit că sunt câteva piese frumoase.
Ți-a plăcut
chestia aia pe care am făcut-o cu pui și ciuperci?
Da, a fost grozavă, mulțumesc.
Mi-ai cerut să-ți aduc aminte în legătură cu trandafirii.
Mulțumesc... da, încă
mai am timp.
O să fie supărată.
- Dar ar trebui să știm. - Alo?
Bună, iubito. - Bună, Sarah.
Ce?
Tocmai am primit un apel ca tu...
s-ar putea să nu fi vrut ca noi să aflăm.
Știm de ce ai venit acasă.
Vă pot explica.
Amy a fost,
și a încercat...n-a știut dacă
o să-ți verifici mesajele de pe robot
și a încercat să te prindă pe mobil,
dar n-a dat de tine.
Suntem așa mândri
de tine.
Mândri?
- Poftim? - Dragă.
A fost admiterea la Northwestern Med.
- Ai intrat. - Am intrat?
- Ai intrat. - Ai intrat.
Ai reușit.
Ai intrat,
puștoaico.
- Am intrat? - Da.
Și credeai că e o pierdere de timp să aplici din nou.
Eu... Northwestern?
Da, da!
Felicitări, doctore.
Haide, ia loc.
Haide, haide, haide.
A sunat Chuck și a anulat întâlnirea noastră pentru diseară,
așa că poate putem merge la un film după cină.
Lorraine?
Fata fam. Russell a venit acasă.
- Bună, mama. - Bună, mama.
Jon.
Rick...
Jon conduce.
Tata, am permis.
Cum să învăț, dacă nu conduc niciodată?
Frumoasă încercare, dar lasă-l pe fratele tău să o facă.
O să te duc la Reservoir Road mâine seară
și o să facem câteva ture de antrenament.
Ne vedem la meciul lui Jon.
Jon are meci?
Partialele, mama.
Te simți bine?
Da, ne vedem după ore.
Bine, da. Trebuie să plec. Pa.
Asta e una.
Încă una.
Frumoasă treabă.
Bravo, amice.
Hai Bulldogs!
- Scuze. - Iată-te.
- Am pierdut noțiunea timpului. - E în regulă.
- Ce face? - Bună, mama.
Nu joacă rau.
Du-te, du-te!
Da, da!
Du-te!
Te simți bine? Vrei ceva de băut?
Cred că o să am o migrenă.
Lorraine?
Spune-i lui Jon că-mi pare rău.
Să mergem, Jon!
Poți s-o faci!
Afară din parc, Jon!
Da, asta e! Asta e!
Da! Du-te, du-te!
Lorraine?
- Da? - Mama, ai un minut
Bună, iubito, da, intră.
Cum e la Macy?
Tot trebuie să te duci la San Diego
pentru expoziția de accesorii?
Nu, cred că Brenda
o să se ducă în locul meu, așa că...
Mama, crezi în karma?
Karma?
Da.
Bineînțeles că da.
Cred că lucrurile bune li se întâmplă oamenilor buni.
Tati și cu mine suntem așa emoționați pentru tine.
Nu vorbeam de facultatea de medicină.
E vorba de un băiat?
Ce să întâmplat cu tânărul
care lucra pentru Institutul de Artă?
Păi, am... mers odată la cafea,
dar asta a fost acum peste un an.
Așa că...
Uită-te la tine, ești așa de frumoasă.
Dar cine te-a tuns, dragă?
Hide, pariez că ai plătit bani frumoși pentru asta. 20 de dolari?
25? Mai mult?
Mama, nu e vorba de părul meu.
Meditații? Ești îngrijorată pentru meditații?
Nu fă asta.
Tati și cu mine, deja am discutat asta.
Suntem pregătiți să te ajutăm.
Cred că asta ar putea fi puțin cam mult
pentru mine acum, știi, să angajez.
Haide, nu...
Ăsta e singurul lucru la care ai dorit să te angajezi
de la absolvire.
Cred doar că ești agitată, asta-i tot.
Trebuie să fie ciudat.
Știi, mai întâi te respingi pe tine că nu te duci
și acum te duci și asta trebuie să fie ciudat, nu?
Nu-ți mai fă griji.
Bine.
Este mașina ei?
Da. Așa cred.
Vino și mănâncă.
Tom și Harriet Banks sunt fericiții câștigatori
la extragerea de săptămâna trecută la super loterie.
Perechea a venit
să-și revendice premiul de 11 milioane, în această dimineață și să vorbească mediei
Tom Banks este electrician și a spus că pentru moment
planurile sale sunt să continue să muncească
dar numai după o vacanță de trei luni.
Harriet Banks a spus că ea și soțul ei plănuiesc
sa doneze o sumă importantă acțiunilor de caritate.
Doctorii de la spitalul Mount Sinai au spus
că s-ar putea să fi descoperit o legătură către cauza impotenței.
Odată cu descoperirea...
doctorii au spus că izolează acum bacteria
și ar putea fi capabili să vină cu...
Bună.
Te simți mai bine?
Da, puțin mai bine.
Bine. Bine.
Ce-ați mâncat?
Pizza.
Scuze.
N-ai pentru ce. Ne-a plăcut.
Lorraine...
E doar o migrenă.
O să te las să te odihnești.
Sarah?
Daniel!
Ai venit acasă?
Ce mai faci?
Mă bucur să te văd.
Și eu. Ce faci aici?
Păi, verificam posta
și mă uitam peste stradă.
N-am remarcat trandafirii până acum.
Sunt foarte frumoși.
Bine.
Ai vorbit cu ei
- mai mult sau...? - Mama a făcut-o.
Oricum a încercat. Adică, o știi pe mama.
Are grijă de două roșii proaspete din grădină,
- și crede că a îndreptat lumea. - Așa e.
- Ce e cu tine? - Nu, probabil că sunt
ultima persoană cu care ar vrea să vorbească.
Ai picat la țanc. Mă poți ajuta să descarc.
Bună.
De unde știai că Daniel e acasă?
Poate că am venit aici pentru tine.
Să evaluez mașina.
Da.
O să duc posta înăuntru
și o să mă întorc.
- Cum mai merge? - Bine, cum merg examenele finale?
Știi, au trecut, așa că ăsta e un lucru bun.
Da, ai nevoie de ajutor?
Da, ia sacul.
Ce caută Sarah acasă?
Nu știu.
Nu trebuie să ghicesc
de ce ești tu aici, totuși.
Eu și Sarah? Mi-a dat papucii.
În regulă, păi pot s-o repar pentru...
o sută de dolari.
O sută de dolari?
Da, asta-i doar pentru
piese, vopsea.
Adică, nu ți-aș lua bani pentru muncă.
Știi, Evan,
e foarte drăguț din partea ta
dar nu e o afacere prea deșteaptă.
Păi, uiți unde ești.
- Relațiile cu clienții contează. - Serios?
Ce... ce fel de relații?
Hai să bei o bere la Salty Dawg
cu mine.
Haide.
Au trecut...
cinci ani?
Nu beau bere.
Bun, e și mai bine.
Îmi plac întâlnirile ieftine.
Bine.
Bine. În regulă. Vin să te iau
la 8:30.
Ați sunat la biroul d-rului. Treadway.
Vă rugăm lăsați mesajul.
În caz de urgență, o puteți contacta pe pager
la 312-555-0178.
Bună, sunt Sarah Russell.
Am fost trimisă de dr. Gordon, se de fapt...
nu voi putea să fiu la întâlniră de mâine
cu dr. Treadway, așa că speram să...
sun și să reprogramez când voi putea.
Mulțumesc, la revedere.
Cine a fost?
De la muncă. Ai spus cuiva?
Nu, nu am spus nimănui încă.
Sarah, nu crezi
că ar trebui să-i atenționezi că pleci?
Da, o să o fac la sfârșitul verii.
Dragă, intrarea la facultate e un pas mare,
dar sunt încă multe de făcut.
Da, știu.
Larry a întrebat
dacă vrem să mergem la un film diseară cu el și cu Sue.
Nu cred.
Sunt istovită.
Ai jucat tenis azi?
Nu, am muncit toată după amiaza.
N-ai ieșit de loc?
Am fost cuprinsă de muncă, Howard.
Bună.
Sunt acasă pentru câteva zile, dacă, poate...
vrei să vorbim.
Să vorbim?
Da.
Ne pregătim pentru cină.
Păi, aș putea veni altădată.
De ce ai vrea să faci asta?
Ce se întâmpla?
Stai puțin, ce... asta e tot ce mănânci?
- Da. - Păi, cel puțin
- ia puține paste. - Nu.
Mi-ajunge.
De asta ești așa slabă.
Nu sunt slabă.
Arăt ca oricare altă fată din Chicago.
Cum adică, prost hrănita și anemică? Mănâncă.
Deci Sarah, ieși în oraș...
diseară cu Evan?
Ieși?
Evan cel din liceu?
Nu-mi vine să cred, Daniel.
A abandonat-o pentru că e așa slabă.
Nu m-a abandonat, bine? Ne-am despărțit.
Să punem lucrurile la punct.
- Ea l-a lăsat pe Evan. - Bine.
Vorbind de lup.
Bună.
- Bună Evan. - Bună Evan.
Ce mai face tatăl tău?
- E mai bine. E mai bine, mulțumesc. - Pa.
- Bine, pa. - Ne vedem.
În regulă, ajunge. Te înscriu.
- Nu! Nu o face. - Haide.
Vreau să văd cum acționează
- Celine Dion din tine. - Nu.
Asta n-o să se întâmple.
De altfel, toată lumea
deja se holbează la noi.
Păi, suntem un cuplu frumos.
Deci suntem un cuplu acum, oare?
Ai grijă. O să cânt "Sara" de Jefferson Airplane.
Rock-ul părinților?
Frumos.
În regulă, o să luăm o pauză
și ne vom întoarce cu următorul cântăreț.
Acum ca tatăl tău
se simte mai bine, ai de gând să pleci înapoi?
Păi, doar...
vreau să mă asigur că e bine.
Știi, pe termen lung.
N-am de gând să-l las să-și piardă afacerea.
Și cum rămâne cu slujba ta din Dallas?
Păi, sunt încă analist în pregătire,
așa că mi-au dat libertatea de acțiune.
Știi, îmi fac treaba prin e-mail.
Dar dacă nu merge, atunci...
Nu e asta o ocazie bună?
Da, dar vrea să spun că mereu sunt oportunități.
Știi, suntem tineri.
Mama a dispărut, nu vreau să-l las pe tata de unul singur.
De asta
stai în Chicago?
Oportunitățile?
Știi de ce. Erai acolo.
Am știut că nu putem să ne simțim bine.
- Sarah... - Dacă m-ai adus
aici ca să scormonești povestea veche
și să mă faci să mă simt prost, atunci nu sunt în dispoziția necesară.
N-ai avut niciodată nevoie de ajutorul meu ca să te simți prost.
Sarah, de ce n-ai...
de ce n-ai vrut să mai vorbești cu mine, după ce s-a întâmplat?
Am vrut, bine?
Dar de fiecare dată când cineva
se uita la mine sau îmi spunea că e în regulă, nu era.
N-a făcut decât să înrăutățească lucrurile.
Așa că ai fugit pur și simplu.
Du-mă acasă.
- O să te sun mâine. - Evan, nu cred
că pot face asta acum.
M-am referit la mașină.
Da, eu...
Bine.
Nu m-am referit la mașină.
Îți amintești când erai în anul doi
și luăm lecții de teatru împreună, de la d-na. Strong?
Tu erai singurul motiv pentru care urmam orele alea prostești.
Și indiferent cu cine m-am întâlnit
sau cât de departe am încercat să mă mut...
tot mă mai gândesc la tine.
Iubito,
ai de gând să împarți camera cu Amy
sau vrei să-ți iei un loc aproape de campus?
Nu știu încă, mama.
Mai vrei...
o să-i mai ceri d-nei. Morrisey
să refacă
bătrânul leagăn al bunicii?
Știi, iubito,
am întrebat-o la biserica într-o zi,
și mi-a spus că a fost
destul de ocupată.
Nu mai contează oricum,
pentru că am vândut acel leagăn așa cum era la o vânzare din curte.
Nu îl vroiai, nu-i așa?
Nu. Nu, eu...
Ar trebui de fapt să plec.
Știi, Sarah, aș putea veni în oraș pentru câteva zile
și am putea căuta un loc, dacă vrei.
Nu, mama. E în regulă, o să mă ocup de asta.
Cred că facultatea de medicină este cel mai bun lucru
din lume pentru ea, în acest moment.
Provocarea o să-i facă cu adevărat bine.
E pregătită.
Lasă trecutul în spate,
este și timpul.
Sper.
E mai puternică decât crezi, Phil.
Spui asta de șase ani.
Nu, nu, nu. Spun doar că,
dacă realizăm și îi dădeam ceva ajutor atunci,
poate n-am fi avut o străină ca fiica azi.
Iar începem.
Mă învinovățești pe mine de toate astea?
Pentru că nu am vrut s-o trimit la un psihiatru
și să-i tratam problemele?
Pentru că am crezut că ne putem descurca cu asta singuri?
Am fost așa naivă?
Nu e prea târziu, știi.
Am putea merge cu toții să vorbim cu cineva.
Acum?
Da.
Nu te mai gândi.
Bine.
Bună.
Eu sunt din nou.
Pot intra pentru un minut?
Ți-ai făcut un atelier frumos.
E foarte...
acasă.
Este casa mea.
Asta-i frumoasă.
Cutia.
De asta ai venit aici?
Vrei să restaurezi ceva?
Poate, nu sunt sigură de ce.
Poate ceva ca acesta cutie, sau...
Poate mergi la Malloy
cu mine sau în altă parte să alegem ceva.
La Malloy?
Nu prea cred. Dar o să-ți caut
dacă vrei.
Bine, mulțumesc.
Mai e altceva?
Nu. Scuze de deranj.
Puteți să vă faceți singuri de mâncare astăzi?
Mama nu se simte prea bine.
Mare surpriză.
Lorraine?
Plec. În regulă?
Sună-mă dacă ai nevoie de mine.
Bine?
Rămâneți în rând.
E ursulețul tău?
Cine e asta?
Asta e d-l. Urs.
- E rândul meu. - Dă-mi asta.
O să stau cu frații tăi.
Dă-mi asta, ciudatule!
Opriți-vă!
- E rândul meu! - Opriți-vă, amândoi.
Opriți-vă!
Nici tu nu te poți uita la TV...
El a început.
Nu contează. Opriți-vă!
Jennifer! Opriți-vă!
Nu vă puteți uita la TV niciunul din voi, bine?
- Dar el a început. - Jennifer?
- O să-i spun mamei. - Nu-mi pasă. E rândul meu.
În regulă, ce e așa distractiv, tata?
Se spune aici că au făcut un sondaj pe 100 de femei frumoase
din Los Angeles, Denver și Chicago, întrebându-le
ce profesie ar trebui să aibe bărbatul lor ideal.
Și ghici ce au răspuns?
Nu știu. Doctor?
Avocat?
În regulă, mă dau bătut.
Mecanic de caroserie.
Mecanic de caroserie... bănuiesc
că treaba cu lucrul la caroserie e o mică prejudecată.
Spun
că și-au imaginat că vor fi destul de ușor accidentate
de-a lungul vieții
încât trebuie să se merite.
Ia uită-te aici.
E Sarah.
- Mă bucur să te văd. - Și eu mă bucur sa vă văd.
A trecut mult timp.
Un baton de scorțișoară?
Nu, sunt bine... dar mulțumesc.
Te-ai îndulcit deja destul?
Ce putem face
pentru tine, puștoaico?
De fapt, Evan o să repare lovitura
care-i pe o parte a mașinii mele.
Da. Bine, las-mă să te duc acasă.
- Da. - Da.
Tocmai făceam prânzul.
M-am uitat afară și am văzut-o.
N-am fost sigură ce să fac.
E în regulă, Fran.
Mulțumesc că m-ai sunat.
Lorraine?
Aproape am terminat.
De ce... De ce să nu plantăm
alții noi în weekend, bine?
Vreau doar să dispară!
O să mă duc acasă acum, Lorraine.
O să te sun mai târziu.
Bine?
Mulțumesc, Fran.
Lorraine?
Uite, știu că e greu.
Știu.
Hai să mergem înăuntru, bine?
E așa verde.
Nu-mi vine să cred că am uitat
ce frumos e vara.
Unde mă duci?
Un mic ocol.
Îmi place aici.
Da.
A plouat mult în primăvara asta.
Acum chiar faci pe Mayberry cu mine.
Poftim?
Ești prea sofisticata acum pentru pescuit?
Nu, doar...
Nu am vrut să fiu nevoită să-ți arăt.
- Adevărat? - Prinde.
Ești bine?
De ce rămâi.
Crezi că oamenii primesc ce merită de la viața?
Nu... nu știu.
Tu știi?
De când a murit Jennifer,
e ca și cum aștept să se întâmple altceva.
Ce vrei să spui?
Nu știu. Pedeapsa, știi.
Justiția cosmica sau altceva.
Da, nu cred că lumea merge astfel.
Mai ales când nu e...
nimeni de învinovățit,
așa că de ce te torturezi singura cu astfel de vină?
Poate m-aș simți mai bine
dacă cineva ar tipa la mine doar, știi?
Să-mi spună că sunt o persoană rea.
Atât ar lua?
Pentru că aș fi fericit să fac asta pentru tine.
Dar pariez că deja faci
o treabă destul de buna singura.
Ar trebui să ajung acasă în curând.
Nu. Așteaptă, te rog.
Lorraine, știu că e greu, dar a trecut destul, bine?
Cineva ar mai putea să folosească lucrurile astea.
Știu. Îmi pare rău. Știu că
mi-am pierdut cumpătul azi, dar poate noi...
Uite, de când s-a întors Sarah acasă,
ai alunecat în trecut..
Nu știu ce altceva să fac.
Poți uita.
Bună, Gayle.
Salut, Howard.
Pot vorbi cu fata ta?
Phil?
Da. Da, mă duc s-o chem.
- Sarah, iubito? - Ce-ți face familia?
Familia e bine, mulțumesc, Gayle.
A ta?
- Foarte bine, mulțumesc. - Bine.
- Foarte bine. - Cineva vrea să te vadă.
Sarah.
Bună.
Pot
vorbi cu tine?
Howard, dacă e o problemă...
Nu, tată, e... e bine.
Mama, te rog.
Ai vorbit cu soția mea?
I-am cerut să mă ajute să găsesc o cutie.
Mă gândeam că ar putea... s-o recondiționeze, sau ceva de genul ăsta.
Crezi că a fost înțelept?
N-am...
n-am vrut să-i... fac vreun... rău.
Nu asta am...
Din nefericire,
i-ai făcut rău.
Adică, i-ai readus
multe amintiri
pe care am muncit mult să le lăsăm de-o parte.
Îmi pare rău.
Uite, sunt foarte bucuros
că ai... ai lăsat totul în urmă,
dar Lorraine...
Adică, doar văzându-te
a înrăutățit lucrurile, așa că...
am să-ți cer să stai departe de ea
cât ești acasă, bine?
Bine, dar, știi, locuim peste stradă, așa că...
Da. Păi...
doar las-o în pace, bine?
Deci...
- Despre ce a fost vorba? - Nimic.
Nimic.
Bine.
Îmi place cum ați refăcut băncile.
Arată bine.
Ești, ești aproape la fel de rea ca maică-ta
când e vorba de schimbat subiectul.
Uite tată, doar că nu vreau să vorbesc despre asta, bine?
Sarah...
Howard Morrisey n-a traversat strada asta de ani de zile.
Nu înțeleg de ce nu poți doar să te bucuri
că sunt aici, așa că mama.
Mă bucur că ești acasă.
Numai că te aștepți ca eu
să mă port ca și cum totul e normal?
Pretinzând că doar ești pe aici?
Fără întrebări?
Bine, ascultă.
I-am...
cerut d-nei. Morrisey dacă ar fi interesată
să mă ajute să găsesc o cutie veche la Malloy.
D-l. Morrisey crede că e o idee proastă.
De fapt, nici măcar nu contează
pentru ca ea nu e interesată.
Bine.
Ești în regulă?
Da, bine.
Consulți un terapeut în Chicago?
- Tata. - Păi,
mi-ai promis că o să vorbești cu cineva
dacă toate astea vor fi prea mult.
Cred că ar trebui s-o lași așa.
Mama.
Bună.
Poți să-mi scrii un cec
- pentru închirierea șepcii și a halatului? - Sigur.
Va fi o plăcere.
A fost...
16 dolari?
Da.
Vin bunica și bunicul Shea?
Bineînțeles.
N-ar lipsi pentru nimic în lume.
Tu vii?
Sau plănuiești deja o migrenă?
Jon...
Jon, haide, întârziem.
Bine , iubito.
Ai 38.
Probabil doar un virus de vara,
dar aș putea... să-i dau un telefon d-rului. Murray,
să văd dacă poate să te primească azi.
Nu, mama, e bine. Sunt bine.
Sau aș putea sta acasă.
Să chiulesc.
Rămâi în pat.
Am putea juca Scrabble
așa cum obișnuiam când erai bolnavă.
Nu, o să fiu bine singură.
Ești sigură?
Tati pare să creadă
că se întâmpla ceva cu tine.
Tu ce crezi?
Păi, eu cred că ești doar cineva
a cărei viață se va schimba în bine,
și doar ai nevoie
de puțin timp ca s-o reglezi.
Da, probabil că ai dreptate.
Mă bucur că ești acasă.
Trebuie să plec, iubito.
Bine, drăguțo?
Să bei multă apă, da?
Și o să te sun mai târziu.
Mama...
Da?
Să ai o zi bună la muncă.
Mulțumesc, drăguțo.
Sarah, sunt dr. Gordon.
Tocmai am vorbit cu dr. Treadway.
Nu sunt sigur că ai înțeles gravitatea stării tale.
Asta nu poate aștepta.
Scuză-mă.
Te simți bine?
Bună.
Da, sunt bine.
Sunt doar...
puțin... amețită.
Asta-i tot.
- Nu. - Poate că ar trebui să pleci de pe stradă.
Nu pari a fi în regulă.
Nu, sunt, întradevăr bine.
Sunt bine.
Ești aici singură?
Mama ta e aici?
Nu, e la muncă.
Poate ar trebui s-o sunăm astfel încât să vină...
Nu, nu, nu.
Doar se va supăra.
Asta-i așa o prostie.
Ai vrea ca eu să...
poate puțină apă?
Nu, nu...
cred doar că trebuie să mănânc ceva, poate.
În regulă.
Dacă sigur ești bine...
Cred că poate o să merg la Malloy.
Ai vreun sfat?
Chiar nu știu de unde să încep.
Nu-s prietena ta, Sarah.
Nu o să umblăm împreună.
Dacă găsești ceva,
poate o să mă uit la ea.
Ai grijă.
Bună.
Eram curioasă în legătură cu...
cutia din vitrină.
- Cea rectangulară, - Da.
E o piesă întradevăr frumoasă.
Făcută în anii '20.
Est față lui Phil Russell,
nu-i așa?
Da. Eu sunt.
Așa m-am gândit.
Deci...
în legătură cu cutia.
E timpul potrivit?
Să vedem ce ai luat.
E într-o stare destul de rea.
Da, așa e.
Deci crezi că o poți restaura, atunci?
O să te anunț.
Păi... mulțumesc pentru...
pentru că ai spus că vei încerca s-o repari.
Nu transforma asta în ce nu este.
Bine.
Ce s-a întâmplat cu tine azi?
Pe stradă.
Am uitat să mănânc.
Pa.
Ai vopsea pe nas.
Cum arăt?
Nu așa bine.
Acum e mai bine.
E frumoasă. Pentru cine e?
Sarah Russell.
Știi, e prima dată, cred,
când te aud că îi spui "Sarah"
în ultimii șase ani?
Păi...
e numele ei.
Am crezut că nu vrei să ai nimic de-a face cu ea.
N-am spus asta.
Nu, n-ai spus.
E 10:30.
Doamne, arata întradevăr grozav.
Mă bucur că ești mulțumită.
Tu ai făcut asta?
Nu.
Stra-stra-stra bunica a început-o în 1845.
Trei generații de femei Shea, au lucrat la ea.
De fapt a câștigat un premiu la târgul mondial din 1904.
E chiar cusuta manual.
N-aș avea niciodată răbdare.
Era în nordul statului Wisconsin, iarna.
Nu erau multe altele de făcut.
Dacă aș fi fost cu mama toată iarna
într-o casă, cred că probabil aș fi luat-o razna.
Lasă-mă să te ajut.
Lasă-le!
De ce ai venit aici?
De ce te-ai întors?
Când ai început să ieși,
am crezut că poate ai venit ca să-ți ceri scuze.
Am crezut poate că dacă-și cere scuze
totul va fi în regulă.
Dar... n-ai făcut-o,
și totul devine mai rău.
Am vrut să-mi cer scuze.
Îmi... îmi pare rău.
De ce n-ai avut grijă de ea?
De ce n-ai putut-o opri?
Am încercat.
A dispărut.
Era... era...
Era un copil! Trebuia să ai grijă de ei!
Te-am lăsat la conducere.
Am avut încredere în tine!
Știu, știu, a fost vina mea.
- Dar de ce? - Lorraine.
Vreau doar să știu de ce?
Lorraine, oprește-te.
- Dacă aș fi înțeles de ce... - Atunci ce?
Nimic din astea nu s-ar fi întâmplat?
Am fi fost cu toții bine?
Haide, de șase ani dai vina pe toată lumea.
Pe mine că nu repar clanța ușii de la subsol.
Pe băieți că au distras-o pe Sarah chiar în acel moment.
- Nu, niciodată... - Pe Sarah că n-a fost
în două locuri în același timp.
Toți am fost răniți, Lorraine, cu toții.
Cu toții am pierdut-o pe Jennifer.
Și nu cred că Sarah
are răspunsuri la " de cecurile" tale.
Lucruri rele se întâmplă oamenilor buni tot timpul.
Câteodată nu e vina nimănui.
Niciodată nu am vrut să-i rănesc pe băieți.
Știu, știu că n-ai vrut.
Dar își vor mama înapoi.
Le e dor de ea.
Și mie.
Sarah?
Sarah, stai.
N-am știut. Am fost doar...
Am văzut-o în oraș. N-am vrut...
Eu...
Sarah, crezi că am ieșit aici ca să țip la tine?
Știu că nu e vina ta.
- Este vina mea. - Sarah...
E vina mea. E vina mea.
Sarah, ascultă-mă.
Nu a fost vina ta.
Bine?
E în regulă.
Totul e în regulă.
Bine.
Ai reparat pana și vechea înfundătura.
Da, n-a fost mare lucru.
Am... cecul, așa că...
E în regulă. Păstrează-ți banii.
Nu, nu pot...
Adică, nu m-aș simți bine.
Cred că ar trebui... ar trebui să-l iei.
Din cauză că am încercat să te forțez la karaoke, nu-i așa?
Nu cred că va merge, Evan.
Ce crezi că nu va merge?
Mă văd cu cineva, acolo în Chicago,
și nu vreau să le amestec, știi?
Păi, asta-i amuzant.
Pentru ca atunci când ai venit prima oară în oraș,
cred că ai spus că nu te vezi cu nimeni.
În regulă...
ai grijă, Sarah.
Mulțumesc.
Tata?
E în regulă dacă Lizzy vine cu noi la cină după absolvire?
Lizzy?
Ce s-a întâmplat cu Kristen?
Foarte drăguț, tata.
Știi, că e Lizzy de la Crăciun.
Noapte bună, mama.
Noapte bună.
89 de cenți.
Scuze?
89 de cenți - atât costa șurubelnița
ca să repari clanța ușii de la subsol.
Am cumpărat șurubelnița greșită.
Nu poți repara clanța.
Ce ai spus seara trecută a fost corect.
Îmi pare rău.
Știi că te iubesc, nu-i așa?
Da.
Da, știu.
Derek Baxter.
Megan Calhoun.
Jennifer Cameron.
Și Dahlia Renee Martin.
Bravo.
El urmează.
Jonathan Keith Morrisey.
Da, Jon!
Felicitări.
Jon!
Bravo. Poftim.
Katherine Gayle Nelson.
Joseph Paul Norris.
Jessica Lynn O'Brien.
Mai putem face una, vă rog?
Bineînțeles.
Mama, pot să mă întâlnesc cu voi la Giovanni?
Acolo speram să mă conduci.
Da, adică, cum ai să înveți
dacă nu conduci, corect?
Să mergem.
În regulă.
- Pa, tata. - În regulă.
Pe marginea cancerului.
Sarah?
Bună.
Ce faci aici?
Avem o masă specială
pentru absolvirea lui Jon la Giovanni.
Te-am văzut când am trecut cu mașina.
Nu vreau să te îndepărtez.
Nu, nu, nu.
De fapt trebuie să ajung acasă, oricum.
Vroiam să vorbesc cu tine despre ziua de ieri.
Păi, cred...
cred că ce ai spus de fapt are sens
și nu vreau să te fac să te simți prost,
așa că am de gând... am de gând...
să-l pun pe fratele meu să treacă, poate când...
când e gata cutia.
De ce facem
din nou grătarul pentru ziua memorială?
Bate-mă.
Mama aduce o mulțime din clienții ei.
Cred că tata doar caută o scuză
ca să ardă o gramada de carne.
Sunt zăpăcita cu anticipație.
Deci... am auzit că ai un prieten stabil.
Ai vorbit deci cu Evan.
Știam eu.
Nu e niciun tip în Chicago.
Iar îl amețești pe Evan.
Știi ceva?
Evan și cu mine ne întâlneam în liceu.
Mă întorc la Chicago și el se întoarce la Dallas...
n-o să meargă niciodată.
Mereu optimistă.
Opti... taci.
Surpriză!
Surpriză, draga mea.
Mama, ar fi trebuit întâi să vorbești cu mine de asta.
Păi asta ar fi stricat surpriza, nu-i așa?
Haide, Sarah. Relaxează-te, distrează-te.
Lisa.
Ce mai faci?
Tu și cu Evan v-ați certat?
- Practic a trebui să-l târăsc până aici. - Mama...
Bună, Sarah.
Mama ta a insistat.
Așa e.
Mă bucur că ești aici.
De fapt, trebuie să mă întorc la secție acum.
Nu.
Abia ai ajuns. Haide.
Da, știu. Sunt mulți cu bărcile
care se îndreaptă spre lac pentru weekend-ul lung.
Bine. Păi...
Danny a spus că te întorci la Dallas săptămâna viitoare.
Te... duci acasă?
Da. Păi...
șeful meu a fost întradevăr răbdător,
dar, știi, sunt așa de multe de făcut
prin e-mail și telecom.
Așa că...
Păi...
felicitări din nou.
Mi-a părut bine să te văd.
Ai grijă.
Salută-l pe tatăl tău.
În regulă, se poate...
Poate fi atentă toată lumea
doar pentru un minut, vă rog?
Mai întâi de toate, mulțumesc tuturor că ați venit
și ne ajutați să sărbătorim.
Mulțumesc foarte mult.
Întrucât mama Sarei și cu mine credem
că nu vom face decât
tot ce e mai bine pentru ea, o trimitem la Northwestern.
Vor fi sacrificii.
Ne vom muta în dormitorul fiului nostru Daniel
și vom vinde casa, așa că dacă cineva
vrea să facă o ofertă azi,
să vorbească doar, cu Gayle.
Bine. Nu... nu putem ascunde faptul
că suntem incredibili de mândri de fiica noastră.
Așa că... pentru Sarah.
- Pentru Sarah. - Pentru Sarah.
Pentru Sarah.
Trimitem la Northwestern pe prima și cea mai bună.
Scuze.
Ești bolnavă, nu-i așa?
Ce este?
Hodgkin?
Sunt bine, în regulă? Lasă-mă în pace.
Sarah, nu mă minți.
E leucemie.
Nu ai spus nimănui, nu-i așa?
Cum e posibil să vrei să treci singură prin asta?
Știi, chiar nu vreau să intru în asta acum.
Trebuie să le spui părinților.
Mă duc înăuntru.
Dacă nu-i spui mamei tale, o să o fac eu.
N-ai niciun drept să faci asta.
Dar o s-o fac.
Bine, o să-i spun chiar acum.
Sau valoarea...
proprietății va crește.
Sarah?
Ce faci?
Doar ca...
- Trebuie să plec acasă. - Pleci acasă acum?
- Da. - Nu poți aștepta?
Stai puțin.
- Doar... - Oprește-te! Nu mă atinge!
Tata?
Scuzați-mă.
Lorraine.
Bună, Phil.
Howard a trecut pe aici acum vreo două zile.
A vorbit deja cu Sarah.
Sarah! Sarah, unde pleci?
E o casă plină de oameni.
Ți-am spus, o să am grijă de asta.
Să ai grijă de ce?
Lorraine, ce faci aici?
Te rog...
Te rog, nu am cum să-ți spun cât de rău ne pare
pentru ce s-a întâmplat, dar te rog, Lorraine, e ziua Sarei...
Îmi pare rău. Nu pot sta să aștept
și să privesc cum treceți prin ce am trecut eu.
Despre ce vorbește?
Ce... ce se întâmplă aici?
Ascultă-ți doar fata.
Sarah?
Sarah.
Sunt bolnavă.
Ce ai așteptat?
Erați așa emoționați în legătură cu Northwestern.
Doar că n-am putut...
Tocmai am închis telefonul cu dr. Gordon.
Pare un om foarte... drăguț, foarte drăguț.
Bine.
Și a spus că ai o mare șansa să înfrângi
chestia asta, draga mea, dar trebuie să mergem la Chicago
și să începi tratamentul,
deci, cât mai repede posibil.
O să fim în trenul de dimineață.
Trebuie să ies afară să iau puțin aer.
Bine, iubito, dar nu pleca prea departe.
Nu pleca prea departe, pentru ca noi, trebuie...
- Mama, te rog, oprește. - Sarah, care-i problema ta?
Dan, te rog,e în regulă.
Nu, vrem să te faci bine.
Nu asta vrei?
Noi vrem.
Haide, acum.
Tu ești cea care a venit acasă, Sarah.
Tu ești cea care a venit acasă.
Și poate n-ai știut la acel moment,
dar cred că ai vrut ajutorul nostru.
Oamenii vor multe lucruri, mama,
asta nu înseamnă că le merita.
Iubito...
Iubito, cum am ajuns aici?
Am crezut că lucrurile se vor îmbunătăți.
Nu s-au îmbunătățit.
Iubito, e vina mea.
N-am vrut să văd cât de rău ai fost rănită.
Nu e...
Nu te simți vinovată, bine? Nu e vina ta.
Am ignorat asta și îmi pare rău.
Îmi pare așa de rău. Mâine,
vom merge cu toții la Chicago.
Da.
Bine, o să vedem, în regulă?
- O să vedem. - Sarah...
Sarah.
Meriți să te faci bine!
Te simți bine?
Nu.
Jennifer ar fi făcut șapte ani săptămâna trecută.
Tot încerc să-mi imaginez cum ar fi arătat acum.
Când te uiți la poza copilului cuiva,
e ușor să vezi ce oameni au devenit.
Dar dacă nu ai un punct de referință mai în vârstă...
Era frumoasă.
Mi-a rămas în minte ca un copil.
Atunci am încercat
să mă văd pe mine la șapte ani... înaltă, slabă...
fără dinți.
Vara,
mama nu mă putea încălța, exceptând duminica.
Și mi-o imaginez crescând...
la liceu, la facultate,
nunta ei.
Te rog, nu...
Nu.
Nu. E în regulă.
Nu mai e așa trist.
Mi-am imaginat-o că pe tine.
Cum erai în acea noapte...
așa tânără...
și încercând să fii
atât de mătură.
Nu ești de vine, Sarah.
N-ai fost niciodată.
E frumoasă.
Cât îți datorez?
Nimic.
- Adevărat? - Adevărat.
E un dar, vreau s-o păstrezi.
Știu că nu e treaba mea,
dar sper să găsești o cale să te ierți singura.
Mulțumesc.
Ar trebui probabil să-ți spun ceva.
Lasă-mă să ghicesc.
Nu e un tip în Chicago.
Nu, nu e un tip în Chicago.
Dar totuși te duci la Northwestern
și eu voi fi în Dallas, așa că...
Păi, de fapt, nu merg la...
la Northwestern, nu așa curând.
Am leucemie.
Sarah...
Spune-mi ce pot face?
Tot ce ai nevoie.
Nu am dreptul să-ți cer nimic.
Ai orice drept.
Nu vroiam ca asta să fie o mare încurcătură, știi?
- Doar... - Sarah, ascultă-mă.
Oamenilor le pasa de tine.
Fie că îi vrei sau nu.
Bine?
Țin la tine.
Întrebarea e, cum te simți?
Numai puțin.
Bună.
Te simți bine?
Sigur.
Păi, nu știu.
Îmi aminteam doar...
mesajul de la radio pe care obișnuiau să-l dea.
"Este 8:00 p.m.
Știți unde sunt copiii voștri?"
Sarah a dispărut.
A plecat, singură.
Nu știu...
O să se întoarcă.
Îmi pare foarte rău pentru... astăzi, Lorraine.
Foarte rău.
E în regulă.
Doar că nu înțeleg
cum de n-a vrut să se facă bine.
Nici eu n-am vrut mult timp.
Mi-am îndepărtat propria familie.
Dar am fost așa bucuroasă că erau tot acolo
când mi-am revenit în simțiri.
Dar dacă dispare...
Dacă dispare pentru totdeauna?
Dacă nu se mai întoarce...
Asta e casa ei.
Mereu se va întoarce.
Mama?
Gata?
Nu.
Haide.
Subtitrarea: Dorula www.subtitrari-noi.ro